När en tjuv kysser dig, räkna dina tänder.
Jiddisch-ordspråk
Los Angeles, Kalifornien
Den drivne bankrånaren Willie Sutton-
- frågades av en journalist varför han rånade banker.
Sutton svarade: "För att det är där pengarna är."
Hey, din jävel!
Sutton hade rätt. Pengarna är på banken.
Men också i de rikas plånböcker, skokartonger, burkar i deras hem.
Om Sutton levde nu hade han inte rånat banker, utan de besuttna.
De är blasé, privilegierade och aningslösa.
De hänger några miljoner dollar på väggen och har sen fyllefester.
- Behövs det mer potatis? - Nej, det är bra.
- Hey. - Hej.
- Kan jag ställa den här nånstans? - Släng den på högen.
Vet du var killarna är?
- Vid pianot. - Där är de.
- Kan jag få en sån där? - Ta den här.
Tack.
Jag lär min sonson att trolla nu. Min fru kallar det barnmisshandel.
Ta två fingrar så där. Ryck lite i det.
Bravo. Du lossade den åt mig.
Nu tar jag den här knuten.
Lägg den i den unge herrns hand och presentera er. - Det är du, pojk.
- Jag är Marguerite. - Russell.
Här, ta det där. Tack.
Vänster hand upp och så knuten i den handen där.
- Över, va? - Kolla, du är perfekt. Titta nu.
Lyft handen.
Jag älskar det här. Jag tar dem.
- Du knäcker mig. - Ta dem.
- Är det ditt riktiga namn? - Javisst.
- Verkligen? - Nej.
Vad förde dig hit i kväll då?
Jag bara älskar poesi. Du?
- Det är min absoluta favoritgrej. - Jaså? Vilken typ?
Epos, limerick, haiku, fri vers.
- Slam? - Det är poesi när det är som bäst.
Nej, seriöst, vad gör du här?
- Jag är konstkonsult. - Vad fan betyder det?
Herrejävlar, otroligt att det funkade!
- Jag är lite fullare än planerat. - Surprise, surprise.
Ta dig i brasan, Michael.
Som vi alla vet så har Michael här en ny diktsamling.
En liten applåd för poesin. Underbart.
Allihop, ta med er era glas och följ med mig till poolhuset-
- där vi kanske kan få Michael att läsa några dikter...?
Vänta nu. En. En dikt.
- Två dikter från Michael! - En. Ni hörde mig säga "en", va?
- Jag tar mer vin. Vill du ha nåt? - Visst. Jag är där ute.
- Som avtalat ska jag läsa en dikt. - Jag tror att han menar två.
Okej, jag läser två, om nån får tyst på den jäveln.
- Upp med händerna! - Oj då... Du fick mig.
Pang!
- Det var nära. - Vad gör du?
Nån spillde vin på mattan, så jag ska ta den till tvätten.
- Var är mina pappor? - Dina pappor är i poolhuset där.
- Vill du gå ut till dem? - Ja.
- Hur gammal är du? Säkert sex, va? - Jag är fyra.
Wow! Du är stor för din ålder. Vi går ut till dem.
- Hey... Kan du göra mig en tjänst? - Okej.
Kanon. Kom.
"Vad är denna möda?"
- Han killen bad mig ge dig den här. - Vilken kille?
Den där killen.
- Tack ska du ha. - Varsågod.
- Vad är det i säcken? - Du menar vem som är i säcken, va?
- Jag behöver nyckeln till den högra. - Jag fixar det! Inga problem.
JETS VANN
Tack för att du kom så fort. Jag ska gå rakt på sak.
Vi kan inte längre hänga med honom.
Okej.
Vi måste tänka på de andra. Vi är en liten grupp.
Vi älskar att ha Raymond här, men han är för jobbig för oss.
- Det vet du säkert. - Ja, ja, javisst.
Kan du beskriva hans beteende? Vad gör han?
Här är hans papper och teckningar. Jag tror han har allt annat själv.
Utmärkt.
- Det är hororna. - Va?
Han mutar väktarna och hamstrar litium, Adderall och Xylo-Pfan-
- och byter det hos horor som ger honom barbiturater.
- Är de horor? - Vi är ett frivilligt halvvägshus.
Vi gör vad vi kan, men vi ligger mitt i stan. Jag är hemskt ledsen.
Han är jättetrevlig, men det är för farligt med dessa sköra människor.
Jag har en känsla av att din bror kommer klara sig fint.
- Vill du höra en vits? - Varför inte?
Okej.
En irländare går ut från en bar.
Den är skitkass.
Här ska jag av.
- Okej, sköt om dig nu. - Ja då. Du med. - Hey.
- Vill du käka nåt? - Ja.
- Hörde du om pappa? - Ja.
Vi får nog ha en begravning.
Det suger.
Vad sägs om en tyst stund då?
- Visst. - Låter det okej?
Hur många fler stunder vill du ha?
- Vad fan är det med dig? - Du hade en tyst stund.
Jag försöker ta farväl av min far.
Är det nåt? Är du arg på mig?
- Orolig för mig? Jag klarar mig. - Jag är inte orolig för dig.
Jag ska göra nåt för dig. Jag vill att du lyssnar på mig.
- Herregud. - Lyssna på mig nu.
Okej.
Diazepam, va? Vilken benzo som helst.
De här hjälper om man behöver bara lite lindring. Okej?
Sen har du dina dextroamfetaminer.
Det fick supersoldaterna i Vietnam.
En smidig 48-timmarslösning för sånt som kräver lite mer uppmärksamhet.
Det låter perfekt.
Fundera på det. Det räcker med bara en halv sån.
Jag ska fundera på det. Snodde du insamlingsbössan på disken?
Just det, kanske.
- Örnögon. Vill du att jag ska...? - Ja, det vore nog bäst, va?
Okej. Ursäkta, jag lyckades precis...
...greppa insamlingsbössan från det där hörnet.
Bordet där, punkarna.
Du får nog kolla den. Den kändes lite lätt.
- Tack, sir. - Tack själv, grabben.
- Nämen, ser man på... - Du måste vicka på handtaget.
- Ursäkta mig. Jag menar... - Här ska du bo.
- Det är inte fint, men det duger, va? - Har du en lista med lokala tjänster?
En karta över området? Frugan och jag tänkte ta en rundtur.
Det är tillfälligt, okej? Vi ska hitta nåt bättre till dig.
Du kan inte bo här. Jag träffar nån och hon kommer hit då och då.
Då och då? Du träffar ingen.
- Va? - Du träffar ingen!
- Jo, det gör jag. - Nej, det gör du inte.
- Jo, faktiskt, det gör jag. - Du sa "faktiskt" när du blundade.
Ett tecken. Och här finns varken tamponger eller en extra tandborste.
- Jag går nu. - Gör inte det, Ray.
Jag skojar. Vart skulle jag ta vägen?
Jag är tacksam för bara en natt här. Tack ska du ha.
Ro hit med kardan.
- Ro hit med kardan. - Okej. Bra.
Kom här.
Okej. Okej, vi är okej.
Okej, det räcker.
- Inga horor! - Det gillar jag.
MÖTE MED IVAN
Okej. Vi måste sluta för i dag. Det räcker.
- Kan jag hjälpa dig? - Jag ska träffa nån.
- Har du bokat? - Namath.
Du ser ut att vara först här. Sätt dig i baren, så fixar jag det.
Ivan.
- Ett glas rödvin. - Nån särskild sort?
Ja, i ett glas. Rött. Där borta.
- Okej. - Tack.
Kom. Du fick pengarna, va?
- Jag gav dem till en av dina killar. - Kanon.
Jaha, vad gör vi här då?
- Jag ville prata. - Jaså?
Om... om vad då exakt?
Ja du... Om jag har räknat rätt så är vi nära.
Ja, vi är nära. Absolut. Jag får kolla närmare.
Din pappa var skyldig mig en hel del.
Din farsa satt där i baren varje dag med sin risifrutti och galopptidning.
Missade aldrig en dag. Har du aldrig varit sugen?
Det är inget för mig. Jag har nog två till.
- Sen är jag klar och slutar. - Lugn nu. Jag tror dig, men...
- Vi har pratat om det. - Nej. Du pratade om det, Ivan.
Så din skokartong är full? Gulligt. Jag ska säga vad din pappa sa.
"Man måste göra hö när solen skiner." Förstår du det?
- Ja. Hur funkade det för honom? - Det handlar om disciplin.
Det finns vissa formaliteter som måste följas. Det förstår du ju.
En liten hjärtinfarkt för åratal sen och jag måste ta hästpiller livet ut.
Ursäkta.
- Du ser för jävlig ut. - Jag är okej, jag sover bara inte.
- Sluta röka. Det bästa jag har gjort. - Ja, jag slutade för två år sen.
Börja röka då. Vad fan vet jag? Jag har en jobbig dag framför mig.
Jag lovar att kolla din pappas skuldsedel.
Du måste förstå en sak, Ivan. Jag litar på dig, jag älskar dig.
Du är som en son för mig. Därför vill jag att du ska lyckas.
Tack för allt, men jag kan inte göra det här livet ut. Ge mig en siffra.
Du ska få en jävla siffra. Lugn nu. Det är rätt komplicerat.
Det är saker som du inte förstår. Jag måste räkna på din fars skuld.
Okej? Iväg med dig nu.
Vad?
Inget.
- Hej. Kan jag hjälpa dig? - Jag ska luncha med en vän.
- Namn på bokningen? - Namath.
- Ska jag ta den där? - Nej. Tack.
Följ mig.
- Förra veckan var lite galen. - Jag backar in den åt dig.
- Jag körde nån. Kan jag låna toan? - Personaltoaletten är där borta.
- Du följer efter mig. - Javisst. Fast du har förändrats.
- Vad gör du här? - Det är en stor välgörenhetsgala.
- Vilken organisation är det? - Den som alla snackar om.
De hjälper till med allt möjligt.
Barn, vatten, läskunnighet... delfiner.
Delfiner, ja. Jag älskar den organisationen. Så klart.
Jag måste be dig om en tjänst. Men jag måste kissa, så vänta.
- Hör du att jag kissar? - Japp.
Usch. Gå längre bort.
- Tack. - Visst.
- Jag kom så klart för välgörenheten. - Så klart.
Och för att en italiensk producent gör en film som jag vill spela med i.
Men han typ stöter på mig.
Så jag sa till honom att min pojkvän skulle komma.
- Vad är det för roll? - Det är för pinsamt att prata om.
Det blir lättare för mig att vara din fejkkille om jag vet nåt om rollen.
Det är en italiensk skräckfilm och jag spelar en häxbrud.
- Låter okej. - Jag är naken i 3/4 av filmen.
- En genrefilm. - Spelar du min fejkkille eller inte?
Visst.
- Vi ser om vi kan hitta honom. - Okej.
Är det där han? Klockan 6?
- Hur gjorde du det? - Han ser sån ut.
- Här finns många kandidater. - Bara tre italienska.
Han är inget kryp, utan nästan död. Han där inne... Det är rätt tydligt.
- Han då? - Han är jude.
Hur vet du det? Det var väldigt imponerande.
- Här kommer han. - Han tror jag är halvitalienska.
- Talar du italienska? - Inte precis. - Ah, Giovanni!
- Tutto bene, Giovanni? - Benissimo.
- Buonosera. - Parla italiano?
Pochissimo. Är det rätt?
- Giovanni och jag rosade Pauls hus. - Det är urtjusigt, ja.
Vackert. Hur kommer det sig att du känner Paul?
- Jag känner Paul genom Marguerite... - Elyse. Genom mig - Elyse.
- Du mötte Paul på en fest i New York. - Ja, den festen minns jag väl.
- Fin kille. Han är lite... - Superlång. Altissimo.
Paul altissimo, sì. Paul grande.
- Så... vän till en vän? - Ja.
Konsten? Så där.
- Det där är en Modigliani. - Är han här?
- Jag tror att han är död. - Jaha. Bra.
Jag ska lämna er ifred. Salute, salute.
- Ciao. - Ett nöje.
De här händerna, va? Min försvann.
- En stor sjöman, va? - Tack.
Det rummet ser intressant ut. Vill du spana in det?
- Vill du spela? - Ja.
Vad sägs om... 100 dollar?
- Vad sägs om tusen? - Tusen?
- Varför inte. - Du är inte särskilt bra, va?
- Du snackar skit. - Kanske.
- 600. Det är allt jag har. - Kan du dra ner blixtlåset?
Visst.
Tack.
- Är den känd? - Ja. Det är Philip Guston.
Runt 1945. Han var abstrakt målare och blev sen mer figurativ.
Mer politisk. Hatade Nixon.
- Är den värd nåt? - Jag vet inte.
Varför gör du italienska skräckfilmer?
- Vet du vem Aton Eisenstadt är? - Nej.
Han är hollywoodproducent. En av de allra största. Du minns hur de sa:
- "Du jobbar aldrig i stan igen." - Visst.
Han säger det och han menar det.
Vi möttes på en filmprisgalafest. Han var rolig.
Jag hade gjort två tre filmar och var en "att hålla ögonen på".
Jag var lite full och han sa att vi skulle på efterfest i hans hus.
Jag var ung och visste inte bättre. Det var ingen efterfest.
Jag gömde mig på toa medan han bankade på dörren.
När jag hörde honom börja prata i telefon så stack jag.
Sidofickan.
Ja du... Jag tror att jag precis blev blåst.
- Kanske. Eller så hade jag tur. - Kanske.
- Kan du...? - Visst.
- Hur ser jag ut? - Där är du ju, bella!
Jag har letat efter dig överallt. Stort hus.
- Tack, sötis. Vi ses där inne. - Absolut, älskling. Ha så kul nu.
- Du ska hälsa på min rike vän. - Sì. Grazie.
Ivano! Un amico, vuoi un cocktail, vino, champagne?
- Okej. - T´aspettiamo.
Åh, Jonka!
JETS VANN
- Hej. - Hej. Kom.
- Mina herrar. - Ivan. Stig in.
Jag vill inte höra. Jag driver ett fastighetsbolag.
- Det vore inget bolag utan mig. - Clownerna driver inte cirkusen.
- Vad fan betyder det? Tyst. - Var tyst själv!
Philip Guston.
- Vacker. - Det ser ut som en barnteckning.
Min bror är amatör. Inte som dig och mig.
- Du och jag. Vad tror du den är värd? - Det är svårt att säga.
På auktion upp till fem, men privat mellan en och två.
Vad sa vi att du skulle få? Vi sa 30 000, va?
Vi sa 50.
Jag bara jävlas med dig. Tro mig, du ska få alla dina pengar.
Jag har nåt annat åt dig. Ett nytt jobb, lite speciellt.
Det är Adolf Hitlers självporträtt. Det första som han nånsin målade.
- Vem är kunden? - Benny Green, mäktig jude.
- Han vill väl bränna det. - Vem äger det?
En John Wolfe. Han bor långt upp i Sierra Nevada uppe vid Mammoth.
Han tjänade massor på textilier och har köpt halva Manhattan.
Han äger en stor samling nazistminnesprylar från kriget.
Som du kanske vet eller inte vet så såg Hitler sig som konstnär.
Han sökte in på konstskolan och fick nobben. Vi vet hur det slutade.
- Var har han det? - I sitt hus.
- Hur är säkerheten? - Det är grejen.
- Vad är grejen? - Det finns inga larm eller kameror.
Det är bara han som bor ensam med två hundar.
Han har nazistgrejerna i ett slags krigsrum.
Han har många mediamogulmöten där uppe och det vore...
...typ Verboten. Du hajar? Och lyssna nu.
Det här är stort, riktigt stort. Du levererar Hitler till mig.
Sen gör du ett litet jobb till som är som att sno godis från barn.
Och sen är det slut. Du och jag är klara.
- Riktigt klara? - Totalt och helt klara.
Okej. Vad får jag?
500 000. Kunden är helknäpp och gör allt för att få målningen.
- 500 000 dollar, sen är vi klara? - Det är nåt som du borde veta.
När Wolfe var i Vietnam sov han alltid naken.
En natt kastar fi in massa granater i lägret nära gränsen.
Wolfe tar två Browning 9mm och smyger ut ur tältet.
Han köttar elva vietcongsoldater.
13 patroner i varje magasin, så 26 patroner. Elva döda.
Två skott i varje. Ett i bröstet, ett i skallen.
Han missade bara fyra skott. Allt mitt i natten och helnäck.
Han har alla slags medaljer.
- Du älskar det att han var naken. - Käften. Det stod i Time Magazine.
- Hur är blodtrycket? - Hur ser det ut?
- Som om du har svalt en granat. - Jag har inte sniffat kola på ett år.
34 DAGAR TIDIGARE
- Jag är stolt över dig. - Tack.
- Hallå? Ja, jag vet. - Jag måste på dass innan jag går.
- Vänta. Den är... ur funktion. - Nej, han kan använda den nu.
Okej.
Jisses...!
Jag fick näsblod där ute förut. Ledsen för det.
Ja, jag såg det.
- Är det en av farsans grejer? - Ja, just det.
Det var många år sen. Andrew Wyeth, 1950.
Första jobbet som din pappa gjorde åt mig.
Jag hängde upp den i hans minne. Du tycker väl att du ska äga den.
- Det sa jag inte. - Det behövde du inte göra.
Du har den där hämndlystna och moraliserande minen. Jag känner det.
Vet du vad? Jag är ledsen för din pappa. Verkligen.
Men det är spilld mjölk. Inte lönt att gråta över det nu, va? - Eric?
Vi borde verkligen sätta igång.
Visst.
Michael!
Vad fan?
Michael, kom ner hit nu!
- Så det här är originalet? - Ja.
- När märkte du att den var borta? - I går.
Jaha.
- Tror du att du kan hitta den? - Det tvivlar jag på.
Den dyker upp nånstans. Vanligen på den grå marknaden.
- Vi hittar 2% av dyra konstverk. - Det var ju uppmuntrande...!
Ja, vi famlar i blindo just nu.
Vi hade haft lättare att hitta tandfen.
Jag vet att du pratat med polisen, men jag frågar dig en gång till...
Var det nån på festen som ni inte kände?
Cateringpersonal, p-vakter, personal? Sånt här görs i regel från insidan.
Nej, vi kände alla. Det var alla våra vanliga.
- Vem är han som kunde fixa mattan? - Vad sa du nu, vännen?
Han som tog mattan. Han sa åt mig att ge den där damen en drink.
Mr Brooks, tror ni att ni kan ge mig en gästlista?
Tack.
- Jobbar du över? - Klockan är sju.
Fan heller. Kingsbiljetter vid sargen och jag är sen.
Sug och svälj!
Din spydige jävel.
Bingo.
Jävla skit.
- Hallå? - Hej. Det är Elyse.
Hey.
- Kan jag komma upp? - Självklart. Ja. Japp.
Fan! Jävlar!
Jag släpper in dig.
Fan, fan, fan, fan, fan!
- Hej. - Hey.
- Jag nuddade en av dina kulor. - Gjorde du?
- Jag tänkte vi kunde prata om det. - Visst.
- Hur hittade du mig? - Jag tittade i din plånbok.
Trevligt. Revansch här på gatan? Suverän bar, suveränt bord.
- Visst. - Kanon. Ge mig ett ögonblick.
- Stanna precis där. - Här ute i trappen? Inte...?
Okej, det är okej.
- Klar att gå? - Ja.
Jag tänkte på den där Aton, det där kukhuvudet till producent.
Utpressar han dig för att du nobbade honom? Missar jag nåt?
Jag kan ha glömt epilogen.
Jag gjorde nåt dumt. Säkert av skam eller för att hämnas.
Jag stal ett urgulligt halsband från mrs Eisenstadts smyckeställ.
Jag gjorde nåt annat också.
Fruar vill inte hitta andra tjejers trosor i tvättkorgen.
Men halsbandet visade sig vara lånat och värt 250 000 dollar.
Jag sålde det till en serb som hette Miloš för 50 000.
Aton ringde och sa att jag stal från fel man och krävde 250 000.
"Eller vad?" frågade jag. "Då jobbar du aldrig i stan igen."
Sen har managern släppt dig-
- agenten ringer inte tillbaka och man strippar i Palmdale.
- Var ligger Palmdale? - Exakt! Vid väg 14.
- Kan du köpa dig ut ur det? - Det är det jag har försökt göra.
Med en italiensk skräckfilm i taget. Jag är skyldig honom 200 000 nu.
Eller som han säger: "400 miljoner lire."
- Du råkar inte ha det liggande, va? - Inte i lire, nej.
- Bra parti. Du vann rättvist. - Nej, behåll dem. Vi är kvitt.
Men det är en grej. Lyssna nu. Det kan låta lite galet-
- men skulle du vara intresserad av att hjälpa mig med nåt?
- Och återgälda fejkkilletjänsten. - Hur?
Du är skådespelerska, va?
Skulle du vilja spela en potentiell husköpare i Costa Mesa med omnejd?
- Aldrig, men det låter som rollen. - Det är rollen.
Det känns som om det är nåt som du inte berättar för mig.
Kanske.
Vad finns det i huset?
Jag måste ta reda på om det finns nåt där eller inte.
- När? - Nu i helgen.
Och hur ska jag klä mig?
Du ska klä dig som en som vill köpa hus i Costa Mesa, antar jag.
Stor hjälp. Bra parti.
Vi ses då.
Hej då.
Jag hänger här. Du vet... och chillar.
Vill du höra en rolig historia?
Kika på det där.
- Vad är detta? - Larchmont Charter.
Du måste läsa din lokaltidning, Ivan. Artikeln uppe i högra hörnet.
40-årig man hittad död i LA River.
Ingen drogbakgrund, inga domar. Slagen, torterad, skjuten i skallen.
Hoppa till sista stycket. Han läste på Cal Arts och jobbade på museer.
Känner du honom?
Nej. Jag har aldrig sett honom förut.
Jag måste avsluta här och sen till jobbet.
Du måste stämpla in? Tillbaka till saltgruvorna, slita för brödfödan?
- Vad fan frågar du om, Ray? - Jag vete fan. Jag vet inte.
Det verkar som om du försöker städa upp efter en av pappas röror.
Jag tror att det är så det funkar.
Okej. Läs din lokaltidning. Se till att vara på alerten.
Och här. Se vad jag hittade.
- Vad är det? - Pappas pistol.
Varför har du pappas pistol? Jag vill inte ha den.
Jag vill, men jag behöver den inte.
Kan du använda den? Manualen ligger i asken.
Hur är din tyska? Min är lite rostig.
Den ska nog peka åt andra hållet.
Det sitter en man i en Crown Vic i gathörnet där borta.
Han har suttit där hela förmiddan. Det är säkert inget.
- Stora mörken? Hur mycket? - 500.
Marker, 500.
Tack.
Fortsätter. Fem. Till höger.
Synar.
- Jag höjer. Till 110. - All-in.
- Jag lägger mig. - Då är det upp till dig.
Han är med.
Visa dem.
Lycka till.
Tre kungar vinner. Ledsen.
Kan jag få en sån där?
Jäkla osis.
Så där ska det se ut!
- Hej, tösen. Tittar eller spelar du? - Vet inte. Vad ska jag göra?
Du ska spela. Kom här, så ska pappsen visa hur man gör.
- Blås på tärningarna. - Jaha, okej.
Ge mig ett "Yo, Adrian". Nu kör jag, nu kör jag.
Kolla! Lilltösen, vad gör du? Du ger mig tur.
- Du behöver ingen tur. - Nej, just det. - Ge mig en drink!
Okej, vi kör igen. Se upp nu!
- Hej, Janice. - Hej. Gå ut genom norra utgången.
- Verkligen? - Ja, det kryllar av vakter på gatan.
Okej. Tack. Hur är det med dig?
Varje dag är bättre än den förra.
Jag känner exakt likadant.
- Okej, tjejen, lycka till. - Du med.
- Dina pengar är där inne. - Den platsen är för ledningen.
Det lär du få höra. Snygg klänning.
Den var säkert snyggare i går kväll. - Ja, har du dem?
Mina herrar...
- Hur gick det? - Ja du. Jag lever.
Var är Hitler? Du kommer in med båda armarna svängande.
- Det var det jag ville prata om. - Det här låter inte bra.
- Det uppstod en komplikation. - Vad snackar du om?
FBI. De är mig på spåren. Särskilt en agent.
Nej, nej, nej, nej! Fan heller!
Det får inte hända. Pratade du med killen?
- Så klart inte. - Hur vet du att han är FBI?
Han har myndighetsnummerplåtar och ser inte ut som en folkräknare.
Herrejävlar. Vad är det här?
Det är jag och jag säger åt dig-
- att du ska säga hela sanningen och det fort som fan.
Jag pratade inte med honom. Jag skulle aldrig göra det.
- Varför siktar du på mig? - Du tvingar mig att sikta på dig.
Glömmer du inte nåt, Dimitri?
Var är Hitler? Varför tog du inte med honom?
Som försäkring.
- Du vet att du är på djupt vatten? - Jag börjar fatta det.
Jag skulle aldrig ha skjutit dig. Det var jag som testade dig.
Tro mig, allt är lugnt.
Det är lugnt.
- Det är för stänket. - Det skulle aldrig bli nåt stänk.
- Okej, jag går nu. - Vänta, vänta!
- Vad är det här? - Ditt sista jobb.
Jag gör dig rik och låter dig ta bakvägen ut.
Ta skulpturen som hälas i huset.
Du ger mig Hitler och sen är det slut. Då räcker det.
Det är "Näsan" av Giacometti. Känner du till den?
- Nej. - Ett stort verk.
Kanon.
Ivan!
Sköt om dig.
Hej.
Hur är käket?
Det var gott. Men det borde du veta. Det är ditt ställe.
Du verkar vilja prata.
Jag trodde inte du skulle lägga märke till mig i min förklädnad.
Lyman Wilkers, FBI.
Du behöver inte presentera dig, mr Warding. Jag tog mig friheten.
- Varför skuggar du mig? - Jag skuggar dig inte.
Jag kollar dig. Stor skillnad. Om jag skuggade dig-
- hade jag behövt övervakningstillstånd.
Det verkar som om du skuggar mig. - En kaffe, tack.
Du är bättre på det här än jag, så jag lägger korten på bordet.
- Kan jag lägga korten på bordet? - Varsågod.
Det var inte svårt att hitta dig. Ger man tio nollor nätet att söka på-
- så hittar man de 50-60 män som lever på att installera konst här.
Få se här nu.. Du har jobbat åt två privata installationsföretag:
Cooper-Beasley och Montrose Partners. Ett par museer efter konstskolan.
Vill du veta sanningen? Det fanns ett ögonvittne.
Inget slår ett ögonvittne. Även om det bara är ett barn.
Det är inte helt olikt, tycker jag.
Kinderna är lite tjocka, men det är polistecknarens fel, inte hennes.
Antagligen. Vad frågar du mig?
Jag har varit fältagent i 17 år-
- och har nått det s.k. svarta taket. Jag tror det är dags för förändring.
Kanske nåt inomhus med en bil som inte skriker tjänstebil.
Och...
Jag säger det bara.
Inga fler skitutredningar med skithögar som du.
I tre år har du och dina polare snott för över 75 miljoner dollar-
-konst på den grå marknaden.
Ni tror kanske att det är tajtare än en nunnefitta, men ni åker dit.
Det blir kanske inte du. Det kan bli en labil flickvän.
Eller en bipolär bror.
Men nån spricker alltid. Sa jag att jag har gjort det här i 17 år?
Ja. Det där var andra gången. Och jag tror att du har min cv-
-och en fyraårig flickas vittnesmål.
Ivan.
Jag minns inte att jag sa att hon var fyra.
Bara en bra gissning, antar jag.
- Vad vill du mig? - Du måste förstå en sak.
Du är värdelös. Jag skiter i dig. Du betyder inget för mig.
Om inte...
...och det är ett stort "om inte"...
...du kan ge mig mannen med planen.
För annars blir det min fot i din röv.
- Har du fortfarande en fax? - Skit ner dig!
Som jag sa, ett fantastiskt kök för matlagning.
Olikt många hus i Costa Mesa så är det här orört sen många år.
- Så stor potential. - Jag ser det, det är fint.
- Vi har tappat bort din pojkvän. - Han dyker upp. Han gör alltid det.
- Jag älskar dina skor. - Tack.
- De är jättefina. - Nordstrom Rack. Jo.
Hur som helst... En fin möjlighet att göra nåt speciellt här.
Min pojkvän är hopplös. Jag vet inte var han är.
Hej.
Jag hade ringt flyttfirman direkt, men han måste tänka i två tre veckor.
Just det.
- Tack så mycket, Melanie. - Tack själv, Candace.
- Kul att träffas. - Ett nöje, Terry.
- Ni är ett så himla gulligt par. - Tack.
Ha en bra dag. Vi hörs. Hej då.
- Hittade du nåt? - Jag luras i en fälla. Bra att veta.
Gillade du huset? Jag tyckte att det luktade illa.
- Det var nog mattan. - Ja, definitivt mattan.
Jo, jag har tänkt fråga dig...
- Vad hände med den där målningen? - Vilken målning?
Guston, den abstrakte målaren som blev politisk.
Enkel palett, hatade Nixon, humor. Ja, det var på nyheterna, Ivan.
Du visste inte vad den var värd. Du ljuger.
- Det är formellt sett ingen lögn. - Vad hände med den?
Du borde bara ställa frågor som du vill ha svar på.
- De ska döda mig. - Vem ska döda dig? Husets ägare?
Nej, hon sitter i museets styrelse. En rar tant.
Nej, Greken. Jag jobbar åt honom.
Greken? Är det här Port Charles?
- Vad ska du göra åt det? - Det är komplicerat.
Men jag tror att jag ska döda honom först.
- Herrejävlar, det är komplicerat. - Ja, det är lite komplext.
- För mycket? - Typ.
Jo, men vad har jag för val?
- Vilka är alternativen? - Jag kan dö eller inte dö.
Okej, dö eller inte dö?
- Okej. Jag vill vara med. - Vad snackar du om?
- Jag vill vara med. - På vad?
- Jag vill inte att du dör. - Vad gulligt av dig.
- Du behöver min hjälp. - Nej, jag klarar mig, tror jag.
Okej. Nu är du bara jobbig. Du behöver min hjälp.
Varför vill jag ha din hjälp? Jag ber inte om den, så jag vill inte ha den.
Nej, nej, så klart. Skit ner dig!
Fan. Vet du vad?
Vänta, vänta, vänta! Bara vänta här, snälla, vänta.
- Förlåt. - Säg det igen.
- Förlåt. - Okej.
- När jag säger förlåt menar jag det. - Du har sagt tillräckligt.
- Jag behöver kanske din hjälp. - Säger du det så har du rätt.
Och du borde säga det.
- Jag behöver dig. - Du har rätt. Det var bättre.
- Jag behöver en andel. - Där kom det.
- Du visste att det skulle komma. - Ja, det gjorde jag väl.
Hej.
- Hej. Ray Warding. - Ursäkta att jag stör. Elyse.
Trevligt att träffas, Elyse.
Raymond! Du är här. Jättebra. Har du träffat Elyse, Ray?
- Ja, vi möttes nyss. - Hej, Raymond.
Min övervakare kallar mig Raymond. Säg Ray.
- Jag ska gå och klä på mig. - Nej, nej, stanna här.
Jag ska lämna er ifred, för jag är på väg till jobbet.
- Elyse. - Trevligt att träffa dig.
- Allt bra? - Ja.
- Okej. Ciao, ciao! - Ciao.
Ledsen. Det är min bror. Jag trodde att han hade flyttat.
Skulle han till jobbet?
Han sitter på en bar i elva timmar, spelar på hästar och super sen.
Han bor hos mig ett tag tills han kommer på fötter.
Hur tappade han fotfästet?
Bipolär störning, psykofarmaka, William Gibson-romaner.
Mamma stack när han var sex och farsan dog på kåken.
- Hårda bud. Jag fattar. - Ja. Familjen - hurra!
Jag måste ge min katt mat.
Har du en katt? Jag trodde inte du var en kattant.
Att jag har katt gör mig inte till kattant.
- Vad heter den? - Cat Stevens.
Har du en katt som heter Cat Stevens?
- Du måste byta hans namn. - När han konverterar till islam?
Jag kan ta tillbaka allt.
Du får inte in tandkrämen i tuben.
Jag kan ha sagt pyttelite för mycket i går kväll-
- men det här är ärligt talat inte ditt problem.
Det var inte mitt problem och nu är det det.
Jag går och klär på mig.
Ja, hej. Det är Ray, din bror.
Vi hade en oväntad gäst. Han såg läskig ut.
Jag har lite idéer.
- Är det här del 1? - Ja. Jag måste bara ta mobilen.
- Ska du inte berätta del 2? - Nix, inte än.
Okej. Skit samma. Lyssna, det här är din skit.
- Jag rusar inte in och räddar dig. - Jag vet.
- Släpper du ut mig? - Dörren är kass.
- Joxa med handtaget. Dra upp. - Dra upp den här?
- Okej. - Joxa med det. Så där ja.
Jäklar. Det här är ju rena jävla medeltiden.
Han ser ut att ladda för inkvisition. Fast han är vår födkrok.
Han säger att han ska försöka sno killens mobil. Kolla honom.
Jag litar inte på honom. Han är en jävla tjuv.
- Kan du få honom till Laguna? - Hur vet jag vem han är?
- Han är det största krypet i baren. - Blås mig inte nu.
Jag lovar. Jag är där.
Klackjäveln gick av.
Ursäkta språket, men jag köpte fan skorna nyss och de är sönder.
- Vem är tillverkaren? - Ska du sätta en hitman på dem?
- Det är möjligt. - Jag tror dig.
Tror du att jag kan gå barfota här inne?
Du ser ut att kunna göra nästan vad du vill.
- Vilka rödviner har ni på glas? - Prova det här. Jag klarar inte allt.
Du ser ut att kunna klara massor. Jag provar det. Vad är det för sort?
Ett italienskt rödvin. Jag vet inte så mycket om vin.
David, ger du henne ett glas? Du kommer nog att gilla det.
- Tack. - Ett nöje.
- Jag heter Karen. - Dimitri.
Har nån nånsin sagt till dig att du ser ut som en filmstjärna?
Mamma sa jämt att jag såg ut som Audrey Hepburn-
-om Audrey Hepburn var en bitch.
Jag tror att din mamma och min pappa hade kommit bra överens.
Det är jättegott.
Från Korsika. Jag dricker bara de dyra som han rekommenderar.
Jag vet för lite om vin. Alla smakar hostmedicin.
- Det ska vara nyttigt. - Om du säger det, så...
- Vad jobbar du med? - Jag är konstkonsult.
- Vad betyder det? - Jag hjälper folk med samlingar.
Jag hittar köpare till fina verk. Såna saker. Du då, vad gör du?
Jag är skådis, men fråga inte om du har sett mig i nåt.
- Är det det alla frågar? - Ja.
Jag säger att jag var med i "Forrest Gump". Det är lättare.
Var du det?
Så du bara äter i baren ensam?
Inte nu längre. Du då?
Jag skulle träffa en producent om en film, men han är en timme sen.
- Vill han ha med dig i en film? - Han vill ha med mig i sängen.
Jag förstår.
Ursäkta mig ett ögonblick bara.
Nej, självklart inte. Det är lugnt. Ja, du med.
- Jävla as. - Är du okej?
- Vad hände? Med producenten? - Han kommer inte.
Aset skickar en bil till mig i Laguna Beach och sen kommer han inte.
Jag är så less på den här skiten.
JETS VANN
- Härligt. - Vad är det?
- Inget. En affär gick igenom. - Kul för dig.
Vill du åka en sväng i min limousine?
Ja. Visst, visst vill jag det.
- Har du andra planer? - Nej, jag har inga andra planer.
Vad skrattar du åt då?
- Du var fan med i "Forrest Gump". - Du flörtar.
Så... Jag ska fråga dig en gång till.
Vill du åka en sväng i min...
...chaufförskörda limousine?
- Ja. Det är okej. - Inte bara okej. Ja!
Ja, för fan. Vart ska vi, min sköna?
Jag är husvakt åt rika människor i Laguna Beach, så var trevlig.
Chauffören väntar och kör tillbaka dig.
- Okej. Då åker vi. - Vill du inte ha din biff?
- Jag kan äta en biff i morgon. - Okej.
96 MINUTER TIDIGARE
- Hans logg är skum. - Hur då?
Antingen har han ett alias med samma efternamn...
- Eller så är han tvilling. - Är de två där inne?
Herrejävlar. Killen är rökt.
- Ska vi ingripa? - Vi är inte här.
- Om de dödar honom då? - Då är han död.
Vad i helvete?
JETS VANN
- Inte så illa, va? - Inte illa.
- Ska du inte följa med oss in? - Okej. Det är du som betalar.
Jag tror att de har fina viner.
Vem bor här?
Bara en vän. Jag ska ta ut soporna och vattna växterna.
- Vill du ha vin? - Gärna.
Jag vet inget om det, så...
Vi tar det här. Det är gammalt. Ja, -84.
- Thomas, öppnar du den åt oss? - Javisst.
- Dekantera den. Den är skitgammal. - Nu låter du jävligt korkad.
- Vad sa du? - Att jag gärna korkar upp vinet.
- Har vi setts på galoppbanan? - Nej.
Vad gör vi nu?
Gå och sätt på lite musik, så kommer jag strax tillbaka.
Karen? Vem ringer du, Karen?
Jag messar min rumskompis.
- Jag fick den. - Varför är mobilen så viktig?
För nu är jag död. Du får din kille i morgon, men håll dem ifrån mig.
Det ska bli. Inget av det här har hänt.
Jag känner inte dig, du inte mig. Förstått?
- Tack, agent Wilkers. - Så ska det låta.
- På tiden att du visade lite respekt. - Javisst.
Säg mig en sak. Hur visste du att skulpturen inte var här?
- Den står på Guggenheim. - Kolla på dig.
- Konstskola. - Kom.
Varsågod.
- Ska vi inte lufta det? - Vad du än säger.
Kan du inte berätta varför du tog med mig hit?
Kan inte du berätta varför du följde med?
Det var den bästa dealen på bordet då.
Och vad exakt trodde du att dealen var?
Du har ett faderskomplex eller två. Jag tänkte att jag kunde hjälpa dig.
- Du kan ha rätt. - Jag har rätt.
- Verkligen? - Ja, jag har rätt.
Jag har pengar. Du gillar det.
Du kanske gillar att jag bär pistol.
- Är den riktig? - Gör mig en tjänst...
Lägg upp fötterna på soffan här. Så jag får syna dem noga. Okej?
- Du är lite läskig. - Du anar inte.
Gnid dem mot varandra. Sakta fram och tillbaka som en duktig flicka.
Som om du menar det.
Är det bättre?
- Du lovade att vara snäll. Minns du? - Jag ska vara snäll, Karen.
Du heter Karen, va? Jag kallade dig "Karen" förut och du missade det.
När nån säger "Dimitri" så vänder jag mig om direkt.
Thomas! Var snäll och kom in hit lite.
- Ja? - Du ska avgöra ett vad åt mig.
- Om mitt rakvatten. - Ursäkta?
Jag frågar dig om din ärliga åsikt.
- Är min doft för stark? - Jag tycker att du luktar jättegott.
Tack. Men du kan inte bedöma det om du inte kommer riktigt nära.
Lukta på min hals.
Jag är...
...absolut den minst kvalificerade personen till... att lukta på dig.
Thomas, lukta på min jävla hals. Gör ingen stor grej av det.
Ja. Okej, visst.
Precis här bara. Ingen stor grej.
Bara sniffa på den.
Du är en jävla loser som din far. Jävla as!
Jävla familj!
Fan.
Strippa.
Nu!
Ja.
Okej. Ställ dig upp.
Sätt dig på mig.
Precis här.
Ja... Låt mig berätta lite om hur jag jobbar. Okej?
Jag får ett sms när jobb är klara. Jag är ett stort Jetsfan.
Jag vet att de är kassa, men det är mitt lag.
När vi satt i restaurangen fick jag ett sånt sms från min vän Anatoli.
JETS VANN
Härligt.
Det betydde att din lille vän Ivan inte skulle rusa in i brådrasket.
Det var planen, inte sant?
Synd att han ligger död i vägkanten i Costa Mesa nu.
Knullskalle!
Du är Nostradamus, hjärtat. Du ser framtiden.
- Det är okej, vännen. Är du okej? - Jag är okej nu.
Hej, bjässen.
Jisses.
- Rör dig inte. - Okej.
Jag förstår vad som pågår och vad som ska hända.
Ni fjättrar mig här och ringer in ett anonymt tips om att jag stal konst.
- Nåt sånt, ja. - Det där är en Egon Schiele, va?
Ett fint verk. Jag får skulden och ni kommer undan helt ostraffat.
Sen är det slut. Schack matt.
- Lugn. - Okej.
- Du... - Lugn.
...är en orm i gräset.
Om jag var du så hade jag lagt ner vapnet nu. Låt mig sporra dig lite.
- Fan ta dig! - Nej!
- Håll klaffen, Ray. - Ivan, vänta. Bara vänta.
- Ivan, vänta. - Lita på mig.
Vänta.
Okej.
Jag tror att vi kan komma överens. Jag ville bara bevisa en sak.
- Vad då för sak? - Det är... det är en grej...
- Vad? - Det är en grej.
- Det är absolut en grej. - Vad då, grej? Vad yrar ni om?
- Du vet hur allt vin smakar olika? - Ja, de smakar alltid olika.
- Det är sant. - Jag tycker alla smakar likadant.
Inte alla.
Herrejävlar.
- Vem ringer du, Karen? - Jag messar min rumskompis.
Varsågod.
Herrejesus!
- Herrejäklar. - Det stämmer bra. Är du okej?
- Hur skötte jag mig? - Skitbra.
Tack.
Jag är okej. Är han död?
Ja, han är väldigt död.
Det var lite mer på håret än avtalat.
Det är ingen exakt vetenskap. Det är många komponenter.
Trots pappas alla brister så försökte han aldrig döda dig.
- Det vete fan. - Inte avsiktligt i alla fall.
Det köper jag.
Agent Wilkers, du hittar snart Dimitri Maropakis.
Dödsorsak: hjärtinfarkt av en kokainöverdos.
Och om inte det räcker, lyssna då på det här.
Inget av det här har hänt. Jag känner inte dig, du inte mig.
- Förstått? - Tack, agent Wilkers.
Så ska det låta. På tiden att du visar lite respekt.
Säg mig en sak. Hur visste du att skulpturen inte var här?
- Den står på Guggenheim. - Kolla på dig.
Konstskola.
Kärring!
- Så du hittade honom så här? - Ja, han rörde sig inte på trekvart.
- Ungefär när var det? - Klockan sju.
- Hej. - Herrejävlar!
- Det är okej. - Du får vad du vill. Pengar?
Nej, nej.
- Jag ska ge dig pengar. - Vad fan är det där?
Nu är vi kvitt.
- För hvad? - För Elyse.
- Vem är Elyse? Den lilla skådisen? - Japp.
Ja, för fan. Okej, bra.
Kliv ut nu innan jag ringer vakten. Vad fan är det med dig?
- Hon har betalat. Det är över. - Är du okej?
- Jag fixar det i morgon. - Du får nog övertyga mig mer, Aton.
- I kväll. - I kväll. Kanon.
- Jag fixar det i kväll. - Bra.
- Ta det här. Tryck på näsan. - Åh, fy fan!
- Min fru behöver inte få veta det. - Diane? Nej, hon behöver inte veta.
- Hej då. - Fan!
Fan! Vad?!
Vet du var jag kan köpa kattmat?
Det finns en Ralph´s på Cahuenga. På Ventura faktiskt, vid 101:an.
- Tar du 101:an? - Nej, det är rena mardrömmen nu.
- Jag löser det. Tack, Aton. - Ja, okej.
- Är inte det här toaletten? - Nej.
Det är så förvirrande här.
Jag vet, det är galet här.
- Kom, jag ska visa dig var det är. - Tack.
Willie Sutton-citatet om varför han rånade banker-
-avvisades senare av honom själv.
Han stal för att han gillade det. Faktiskt så älskade han det.
Pengarna var, enligt Sutton, bara spelmarkerna.
Mina damer och herrar, jag beklagar. Jag måste be alla att lämna lokalen.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2019
Ansvarig utgivare: Anders Melin